PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Proklínám vás.
MINULE JSTE VIDĚLI
Drůbežář ti zachránil život?
Vděčím mu za něj.
Jsi zázrak, Jane.
Světec, co se nám tu zhmotnil.
Světec nejsem.
Udus se vlastní ješitností, Pycke.
Stráže!
Jan de Lichte žije.
Sami jsme ho viděli umřít.
Bylo od tebe velmi statečné, že jsi Jana udala.
Zrádkyně.
Chci splatit svůj dluh.
Miluji vše tvrdé a silné.
Mé jméno bude očištěno.
Je to ryzí zlato.
Každý stejně, rovným dílem.
Žádní šéfové ani páni.
Tak pravil Jan de Lichte.
Necháme se navzájem být.
A je to.
Dodrž slovo a za dva měsíce dostaneš jednou tolik.
Musíš mi věřit. Tady ji nenajdeš.
Tvá dcera je štětka, Embo.
Osobně ji z těch lesů vyvleču
a postarám se, aby bylo nadobro po ní.
Madame.
Dobrý večer.
Jsi druhý.
Chci žít! Nechte mě žít!
Ne!
Po smrti Coffijna
mířila Janova kletba čistě proti Baruovi.
A to byl začátek konce.
Děkan Pycke.
Starosta.
Říkáte si, kdo bude další.
Já.
Další budu já.
Proč myslíte?
Jan de Lichte nás těsně před oběšením proklel.
Buďte si jisti,...
že to nedovolím.
Musíme svolat městskou radu. Hned.
A chci neustálou ochranu.
Jistě.
Jídlo! Čerstvé z trhu!
Pro každého jablko!
Brzy je sklidíme ze svých stromů.
Tu máš, Héloïso.
Zařiď to.
Knoflíku, tu máš víno.
Pane Embo?
Městská rada se sejde, aby určila následníka.
Mám obavy.
Surovost De Lichteho bandy způsobuje ve městě chaos.
Nevím, jestli to nám a zvlášť vám...
nějak prospěje.
Není čas zvážit spojení sil?
Způsobili si to sami.
Pověsili ho, ale přežil.
Máme dohodu
s De Lichtem.
Nemůžeme ji jen tak porušit.
Chaos vytváří příležitosti.
Dál nás informuj.
A postarej se, aby nový starosta dostal svůj podíl.
Jistě.
Musíme být trpěliví, Pidloočko.
To si nejsem tak jistý.
De Lichte umře, a všechno je naše.
Možná, Pidloočko.
Možná.
Jane!
Jane.
Toho jsme našli,
jak bloudí po lese.
Pořádně jsme mu nandali.
Teď ho pověsíme.
Ani náhodou. Kápi dolů.
Omlouvám se, pane Embo.
Omlouvám se.
To nic, Jane.
Tati!
Hlavně, že je Héloïsa na živu.
- Blbečci. - Jane, my nevěděli...
Věříš mu?
Jo.
Dle očekávání jsou vraždy Coffijna i děkana Pyckeho
dílem Jana de Lichteho.
Nebyl mrtvý?
Řada očitých svědků potvrdila, že šibenici přežil.
Je i se svými kumpány opevněn v lesích.
Nevíme ani, kolik jich je, ani jak jsou silní.
Rozhodně jsou, jak sami víte, nemilosrdní
a les znají jako své boty.
Obávám se, že městská hlídka jim není schopna čelit.
Není to tak složité, Barue.
Stačí o pomoc požádat generála De Rassinfosseho.
Jeho vojsko dychtí po boji.
Žádost panu De Rassinfossemu jsem již odeslal
a zodpoví ji zítra.
Do té doby posílíme stráže u bran
a upravíme večerní vycházení.
Město je naše.
Výborně, biřici.
Jste naším nejpilnějším členem.
Proč pana biřice nejmenujeme starostou?
Vždyť ani není šlechtic.
Rád bych připomněl, Counte, že se nacházíme v období krize.
A je-li tu někdo, kdo nám z ní dokáže pomoci ven,
je to on.
Pan biřic má s těmito záležitostmi přinejlepším chabé zkušenosti.
Je to tak, jsem stěží kompetentní.
Jste zcela kompetentní, mladíku.
Dokázal jste za krátký čas mnoho.
Nedostatky ve vztazích a původu
vyvažujete zapálením.
- Hlasuji pro Barua. - I já.
Dejme mu titul, zaslouží si jej.
Může být. Je-li to na dobu omezenou.
Jmenujme ho dočasným starostou,
dokud neskončí krize.
Kdo je pro?
Ustanovujeme vás dočasným starostou
na dobu tří měsíců.
Starosto Barue, posaďte se.
Na konec Ancien Régime!
Na ten konec!
Na zdraví.
Smrt Coffijna a Nicolaïe způsobí chaos.
Půjdou po nás.
Ať se k moci dostane kdokoli...
bude chtít jediné. Stabilitu.
Sem nemají odvahu jít. Na to jsou moc podělaní.
Ale na jak dlouho?
Jsme slabí. Přeceňují nás.
Van Gelderhode synovu smrt nezkousne jen tak.
Jsou všehoschopní.
Upřímnou soustrast. Nedovedu si představit...
Platíme tu nejvyšší cenu
za vaši neschopnost nastolit tu pořádek.
Ztratil jsem ve vás veškerou důvěru, biřici.
Nebo raději starosto?
Synova smrt ovšem potrestána bude.
Váš vztek plně chápu.
Zítra ale přesvědčím Francouze,
aby zničili ten tábor, čili i vraha vašeho syna.
Radím vám...
Vaše rady nepotřebuji.
Dělejte, co musíte, mě to ale nezastaví.
Můžeme?
Ano.
Ta nemoc mi sžírá mysl, Jane.
Když si všimneš,...
že se chovám divně, nebo...
To neříkej, Tincke.
Až přijde čas,...
musíš mi pomoct, Jane.
Jen...
jedna kulka...
To se zatím neděje.
Odpočiň si.
Tak co?
Zatím jsme ji neviděly, a to jsme tu celý den.
Isabel má velké starosti.
Ona se vrátí. Oba známe její minulost.
Když myslíte, pane Barue.
Nebo vám mám říkat starosto Barue?
To je dočasné, Magdo.
Město je v krizi a má funkce je nouzové opatření.
Jste příliš skromný...
Díky, že se staráte o Isabel.
Zítra vás čekám v kasárnách.
Je tam dost práce.
A kdo na ni dohlédne?
Chvíli sama být může.
Ano.
Jak si přejete.
Kde je Anna-Marie?
To nevím, pane Barue.
Neřekla ti něco?
Ne.
Pojď se mnou.
Na co myslíš?
Na nás.
Chci tvoje dítě, Jane.
Omlouvám se, generále.
Jistě ale chápete, že nyní máme všichni napilno.
Jistě.
Jean-Philippe Baru, biřic a starosta.
Dočasný, dokud nezažehnáme současnou krizi.
Jak se to mohlo stát?
Posaďte se.
Psanci z lesů se ozbrojili.
Jsou mezi nimi nyní zločinci.
Politováníhodný vývoj událostí.
Snažně vás žádám o pomoc
s provedením čistky těchto lesů.
Jaká škoda.
Teplé by bylo lepší.
Sám byste z toho mohl těžit.
Skutečně?
Víte, že včera v Cáchách podepsali mír?
Válka o rakouské dědictví skončila.
Prusové dostanou Slezsko
a Rakušané Nizozemsko
včetně vaší zemičky.
Náš král Ludvík XV. nás vyslal na jih od Tournai.
- Do Vánoc budu doma. - Ne.
I mě to překvapilo.
Byli jsme tu čtyři roky, z toho dva ve vašem regionu,
a marně čekali na rozkazy.
Kvůli komu?
Pruskému vládci.
Kvůli Fridrichu Velikému.
Biřici?
Nemáte dvě křišťálové sklenky
na oslavu míru?
Ano.
Vzhledem k okolnostem vám s vaším lovem pomoci nemohu.
Přeji vám ale mnoho úspěchů.
Po dvou letech využívání našich služeb
nám poděkujete tímto způsobem?
Citliví jsme všichni, drahý biřici.
Musíte ale pochopit,
že ve vaší kastelánii již nemáme zájem.
Budete se opět zodpovídat rakouské císařovně
a já se připojím ke svým mužům za hranicí,
tiše a klidně.
Rozumíme si, biřici?
Tiše a klidně.
Žádné nehody nebudeme trpět.
Isabel?
Anno-Marie?
Kde je Isabel?
Možná ji pan Baru vzal na radnici.
Kde jsi byla? Strašně jsme se báli.
Co jí udělal?
Udělal? Pan Baru?
Pošlu mu zprávu, že jsi tu.
Uvařím čaj.
Zaútočit s městskou hlídkou by byla sebevražda.
Když Francouzi odmítají, musíme počkat na rakouské vojsko.
To může trvat měsíce.
Když se Francouzi nezapojí,
musíme vymyslet,
jak je k tomu přimět.
Jak to myslíte?
Některý jejich voják by mohl mít nehodu.
My zastupujeme zákon, Goorissene.
Musím to stále připomínat?
Jan de Lichte své slovo drží. To už dokázal.
Dokážete žít s myšlenkou,
že každý den může být váš poslední?
Že přijde chvíle,...
kdy se otočíte...
a budete se mu dívat přímo do tváře?
Číslo tři.
Dostal jste mou zprávu?
Kde je?
Čeká uvnitř.
Má strach, že se sestře něco stalo.
Kam jste vzal Isabel?
Můžete jít.
Ozvu se, když vás budu potřebovat.
A Isabel?
Ty máš žaludek.
Zmizíš si...
a tu samou noc
zavraždí Coffijna.
Rád bych věřil, že s tím nemáš co dělat,
ale s ohledem na tvou minulost
to zní velmi nepravděpodobně.
Kde je Isabel?
V bezpečí.
Zůstane tam, dokud řeknu.
Když si se mnou ty nebo někdo jiný bude zahrávat,...
zemře hlady.
Co ti udělala?
Nic.
Ale ty ano.
Ano.
Ano, předala jsem Coffijna Janovi.
Měla jsem strach, pane Barue.
Zradila jsem ho
a najednou vstal z mrtvých.
Můžeš mě mít.
Dělej se mnou, co chceš,
ale ji nech být!
Už tě nechci.
Jsi nepřítel, Anno-Marie.
Vždycky jsi byla.
Právě mi to došlo.
Jdi za Janem a vyřiď mu, že s ním chci mluvit.
Ten rozhovor přežiju,
protože mojí zárukou je Isabel.
Až si promluvíme a budu bezpečně doma,
Isabel je tvoje.
Stejně jako dva lístky na dostavník do Ghentu.
A pak už tě nechci vidět.
Ty máš žaludek.
Štětko.
Jsem tu za Janem.
Jsme si kvit. Co tu děláš?
Baru s tebou chce mluvit.
Isabel?
Můžu už jít?
Brzy.
Tu máš. Najez se.
Prosím, pane Barue.
Dohodl jsem se s tvou sestrou.
Už to nepotrvá dlouho.
Magdo?
Nerozumím tomu, pane Barue.
Není čemu rozumět.
Co vás to napadlo mě sledovat?
Takový nemůžete skutečně být.
Takhle se chovat k dítěti?
Vše je teď jinak.
Jdou si pro mě.
Nechte mě ji odvést.
Dokud to neskončí.
Zítra odjedeš z města.
Navždy.
Nebo tě nechám zavřít.
Baru je zbabělec.
Kdo vlastně jsi,
Anno-Marie?
U matčiny smrtelné postele jsem přísahala, že se postarám o sestru.
To je vážná přísaha.
Dala jsem ti Coffijna, ne?
To mě právě děsí.
Budu tam.
Ale tvá sestra je mi jedno.
Když se mi něco stane...
tak zemře.
To ti slibuju.
Běž.
Díky, že jste přijel sám.
Taky děkuji.
Město chce tvou hlavu na podnosu.
Jak mě dostanete tentokrát?
To nevím.
Zrovna tak nevím...
jestli to chci.
Status quo.
Necháte nás být...
a my necháme vás.
Nespácháme už žádný zločin.
Jste v naprostém bezpečí.
Co vám zabrání páchat zločiny?
To přece děláte.
Peníze už nepotřebujeme.
Máte to zlato.
Vypadá to tak.
Já to věděl.
Tedy...
myslel jsem si to.
Rademaeckers byl tedy hrdina.
Dokud nespácháte žádný zločin,
mohu status quo akceptovat.
Pokud ten slib vy nebo vaši lidé
ale porušíte,...
naše dohoda okamžitě zaniká.
Buďte opatrný,
Jane de Lichte.
Vy taky.
Je tady.
Tak co?
Přišel.
Sám.
Je posraný.
Měli jsme ho sebrat.
Živý spojenec je lepší než mrtvý nepřítel.
Baru?
A spojenec?
Má teď moc.
A to je dobře.
Pro něj i pro nás.
Dohoda zní, že nic neuděláme a stáhneme se.
- Nemůžeme ale... - A dodržíme ji.
Francouzi brzy odjedou.
Do té doby budeme v klidu.
Jsi si jistý, Jane?
Ne.
Ale získal jsem nám čas.
Teď běžte.
Než si to rozmyslím.
Byl jsi na mě vždy hodný.
To je pravda.
Ale Jan vyhrál.
Ty jsi prohrál.
I teď, když s tím můžeš něco udělat,
se nezmůžeš na víc než zbabělou dohodu,
která ti zachrání kůži.
Jsi slabý...
a osamělý muž, Barue.
Velké události občas způsobí osudové zvraty.
A tentokrát tomu nebylo jinak.
Poslední urážka, již Anna-Marie uštědřila Baruovi,
nevyhnutelně snesla pohromu
na hlavy nás všech.
Sbohem!
Ty jdeš se mnou.
Starosto.
Je hotovo.
Francouzi se to dozvědí zítra ráno.
Kolik?
Dle dohody. Dva.
Teď už není cesty zpět.
Zůstaňte poblíž, než přijde čas.
Jistě.
Museli se tudy vracet do tábora.
Zkratkou přes les.
Podle svědků to udělali členové té komuny.
Vždyť víte...
Jan de Lichte.
To je syn plukovníka Lahauta.
Ten už je ve Francii.
Slíbil jsem mu, že mu syna přivedu domů.
Zbýval jim tu už jen týden.
Po čtyřech letech války se měli vrátit domů.
Upřímnou soustrast, generále.
Podle mě měli za to,
že vaši muži jsou pro jejich komunu hrozbou.
Hrozbou?
Nevědí, co slovo hrozba znamená.
Meyvisi! Škrpále!
Zabili dva francouzské vojáky.
Francouzi myslí, že jsme to byli my.
Tím pádem ale...
Pomstít se přijdou sem.
Budou to vůbec řešit?
To budou. Nastražili to na nás.
Ty běž a ty taky.
Odejít může každý.
Přes mou mrtvolu.
Já zůstávám.
Jen ať si přijdou.
Sežeňte všechny zbraně, co najdete.
Je válka! Je válka!
Je válka! Pojďte! Všichni!
Je válka!
Pojďte!
Jan nebyl hrdina.
Hrdinové se totiž loučí.
Zachránil nás před nespravedlností,
jež se odehrávala nedaleko,
sám s ní ale nedokázal nebojovat.
Že si tím zpečetí osud
pro něj v tu chvíli nic neznamenalo.
Prohrál jsem s tebou pár bitev.
Ale válku...
jsem vyhrál.
Zatýkám tě,
Jane de Lichte.
A tentokrát osudu neunikneš.
Mohl jsi zajmout jen mě.
Já vás zlomím.
Všechny.
Nejde o umírání, ať je jakkoli kruté,
ale o život, jež mu předchází.
Ten dává naší existenci smysl.
Janova víra v lepší život
nám na čas rozsvítila náš tmavý svět.
Jako hvězdy na černé obloze.
Jiskřičky naděje a lásky,
jichž si musíme vážit a předávat je,
protože právě ony ukazují cestu.
Pojď, půjdeme.
Amerika je tam, že, mami?
Ano, synku.
Amerika je tam.
Tak pojď, jdeme.